קטגוריה:אסתר ח יג
נוסח המקרא
פתשגן הכתב להנתן דת בכל מדינה ומדינה גלוי לכל העמים ולהיות היהודיים עתודים [היהודים עתידים] ליום הזה להנקם מאיביהם
פַּתְשֶׁגֶן הַכְּתָב לְהִנָּתֵן דָּת בְּכָל מְדִינָה וּמְדִינָה גָּלוּי לְכָל הָעַמִּים וְלִהְיוֹת היהודיים עתודים [הַיְּהוּדִים עֲתִידִים] לַיּוֹם הַזֶּה לְהִנָּקֵם מֵאֹיְבֵיהֶם.
פַּתְשֶׁ֣גֶן הַכְּתָ֗ב לְהִנָּ֤תֵֽן דָּת֙ בְּכׇל־מְדִינָ֣ה וּמְדִינָ֔ה גָּל֖וּי לְכׇל־הָעַמִּ֑ים וְלִהְי֨וֹת היהודיים הַיְּהוּדִ֤ים עתודים עֲתִידִים֙ לַיּ֣וֹם הַזֶּ֔ה לְהִנָּקֵ֖ם מֵאֹיְבֵיהֶֽם׃
פַּתְשֶׁ֣גֶן הַ/כְּתָ֗ב לְ/הִנָּ֤תֵֽן דָּת֙ בְּ/כָל־מְדִינָ֣ה וּ/מְדִינָ֔ה גָּל֖וּי לְ/כָל־הָ/עַמִּ֑ים וְ/לִ/הְי֨וֹת ה/יהודיים עתודים [הַ/יְּהוּדִ֤ים עֲתִידִים֙] לַ/יּ֣וֹם הַ/זֶּ֔ה לְ/הִנָּקֵ֖ם מֵ/אֹיְבֵי/הֶֽם׃
תרשים של הפסוק מנותח תחבירית על-פי הטעמים
פרשנות
- פרשנות מסורתית:
תרגום שני (כל הפרק)
רש"י
רש"י מנוקד ומעוצב
• לפירוש "רש"י מנוקד ומעוצב" על כל הפרק •
מלבי"ם
• לפירוש "מלבי"ם" על כל הפרק •
מדרש רבה
פרק ח/פסוק יג
ולהיות היהודיים עתודים ליום הזה (אסתר ח, יג) מה שהוצרך לומר ולהיות עתודים ליום הזה ומה הוסיף בזה אלא שר"ל כי דבר זה צווי הוא שיהיו מזומנים ליום זה ולא יאמרו היהודים אם אין אנו רוצים לעמוד על נפשינו נוכל לעשות זה לכך אמר ולהיות עתידים שיהיו מוכנים על זה להרוג אותם אם יניחו אותם היהודים ואמרו כי המלך נתן להרוג אותם ובשביל (ספר אור חדש עמוד רב) זה יבאו למרוד במלך ולכך יהיו מצווים להרוג אויביהם ולא ישארו מהם ולא יהיו שונאים למלך במלכותו ויעשו המלך נקמה מפני כך אמר להיות עתודים ליום הזה כלומר שיהרגו אותם דוקא ביום הזה ולא לפני יום זה ולא אחר יום זה וכך משמע עתודים ליום זה שיהיו מוכנים ליום המוגבל דהוא י"ג באדר ולא שיהיו הורגין אותם בכמה ימים ולא יהיה לדבר זה פרסום כלל בכל מדינות המלך והיה רוצה שיהיה לדבר זה פרסום מן הטעם אשר פרשנו כתיב עתודים, וקרי עתידים כי ר"ל שיהיו מכינים עצמם קודם מי שילך לפניהם ובראשם כמו עתודים שהולכים בראש הצאן ונקראו האצילים עתודים כדכתיב בישעיה (ישעיה יד, ט) כל עתודי ארץ, וכתב הרוק' שנקראו האצילים עתודים מפני שהם הולכים לפני העם כעתודים לפני הצאן לכך כתיב עתודים וקרי עתידים שיהיו מוכנים להם אותם שילכו לפניהם כעתודים ודבר זה הוא עיקר במה שיכינו עצמם מי שילך לפניהם ובשביל זה יהיו יחד כאשר יבאו הם על שונאיהם ולא יהיה כל אחד בפני עצמו ויעשה כל אחד מה שירצה כי דבר זה שיהיה להם חבור יחד ובפרט לישראל שיהיו כאחד ואז השכינה עמהם ולכך כתיב (אסתר ט, טו) ויקהלו היהודים שיהיה להם אסיפה וקהל ביחד ואז השכינה עמהם.
- פרשנות מודרנית:
בהמשך דף זה מופיעים ביאורים ופרשנויות של עורכי ויקיטקסט, שאינם בהכרח מייצגים את הפרשנות המסורתית.
ביאורים מסורתיים לטקסט ניתן למצוא בקטגוריה:אסתר ח יג.
לְהִנָּקֵם מֵאֹיְבֵיהֶם
מי הם איביהם שיש לנקום בהם על פשעי העבר?
ידוע שכשפורסמה פקודת ההרג של המן "הָעִיר שׁוּשָׁן נָבוֹכָה" אולם המן למשפחת אגג ואוהביו חשבו שדמו של מרדכי הוא הפקר. אגג היה מלך עמלק, "וַיְשַׁסֵּף שְׁמוּאֵל אֶת אֲגָג לִפְנֵי יְהוָה, בַּגִּלְגָּל" (שמואל א טו לג).
היהודים ראו בעמלק את אויבם כי "כֹּה אָמַר יְהוָה צְבָאוֹת, פָּקַדְתִּי אֵת אֲשֶׁר עָשָׂה עֲמָלֵק לְיִשְׂרָאֵל אֲשֶׁר שָׂם לוֹ בַּדֶּרֶךְ בַּעֲלֹתוֹ מִמִּצְרָיִם" (שמואל א טו ב), "וַיֹּאמֶר יְהוָה אֶל מֹשֶׁה, כְּתֹב זֹאת זִכָּרוֹן בַּסֵּפֶר, וְשִׂים, בְּאָזְנֵי יְהוֹשֻׁעַ: כִּי מָחֹה אֶמְחֶה אֶת זֵכֶר עֲמָלֵק, מִתַּחַת הַשָּׁמָיִם." (שמות יז יד) "כִּי... מִלְחָמָה לַיהוָה בַּעֲמָלֵק מִדֹּר דֹּר" (שמות יז טז)
ודוד רדף אחרי העמלקים אשר "פָשְׁטוּ, אֶל נֶגֶב וְאֶל צִקְלַג, וַיַּכּוּ אֶת צִקְלַג, וַיִּשְׂרְפוּ אֹתָהּ בָּאֵשׁ" (שמואל א ל א) "וַיִּשְׁבּוּ אֶת הַנָּשִׁים אֲשֶׁר בָּהּ מִקָּטֹן וְעַד גָּדוֹל, לֹא הֵמִיתוּ אִישׁ; וַיִּנְהֲגוּ וַיֵּלְכוּ לְדַרְכָּם" (שמואל א ל ב)
כלומר העמלקים חיו על שוד ומלחמה והציקו ליהודים, והמן השתמש בשנאה הזו, בין בני ישראל והעמלקים, כדי לעודד את עמו להרוג את היהודים ולקחת אותם שלל, והיהודים התארגנו להלחם באויביהם ולהנקם בהם פעם אחת ולתמיד.
גָּלוּי לְכָל הָעַמִּים
לא בסתר אורגנה ההגנה, והתקפת הנגד נגד אויבי היהודים, הפקודה נתנה בגלוי לכולם וכל אחד היה רשאי לבחור האם להצטרף לרוצחים ושודדים או להגן על היהודים ועצמם. ואכן "רַבִּים מֵעַמֵּי הָאָרֶץ מִתְיַהֲדִים כִּי נָפַל פַּחַד הַיְּהוּדִים עֲלֵיהֶם" (ביאור:אסתר ח יז) אבל העמלקים המשיכו בתוכניתם לעשות צרות ליהודים.
לְהַשְׁמִיד וְלַהֲרֹג וּלְאַבֵּד ... טַף וְנָשִׁים
מרדכי היה במאבק להציל את היהודים מטמיעה ומתבוללות. תוכניתו היתה כמו תוכניתו של משה: להביא צרה, להביא ישועה, להוסיף חג הלל לישועה, ולקבל את התורה. המן רצה להשמיד את עם ישראל ואת תרבותו בכח החרב, בזמן שהיהודים היו נוטמעים ואובדים אפילו ללא התקפתו כשם שעשרת השבטים אבדו. מרדכי ענה לו בכח הזרוע, והכריז שהיהודים "יאבדו" את העמלקים לתמיד: "טַף וְנָשִׁים", כך שהתרבות של העמלקים תאבד מהעולם. לא כל העמלקים ישתתפו בשוד ורצח, אבל כל נער שישתתף יעיד על החינוך שהוא קיבל מהוריו, והוא יביא את נקמת המוות עליהם.
אין צורך לאבד את כל אנשי העם. מספיק לאבד את המנהיגים ומשפחתם (לדוגמא: המן ועשרת ילדיו), וכך כל העם יחפש זהות חדשה, ותרבות העמלקים, כשודדי דרכים, תכחד. וכן היה. היהודים נושעו וקיבלו את התורה ונשארו כעם, והעמלקים נכחדו וקללת אלוהים התקימה.
אולם חייבים להבין שזו לא היתה מלחמה של דת או גזע. זו היתה מלחמת תרבויות, וכל אדם, כולל יהודי, שיאמץ את תרבות עמלק, של פשע ושחיתות, גם הוא יצורף למקוללים.
מקורות
נלקח מ- "פורים: מעקב משפטי: מרדכי לא כרע, כי המלך לא פקד". אילן סנדובסקי [גרסה אלקטרונית], אתר מאמרים (19/02/2011)
I Sendowski, Mordecai Did Not Kneel Because The King Did Not Order It!, Crossbooks Publication, Bloomington IN, 2011
קישורים
פסוק זה באתרים אחרים: הכתר • על התורה • Sefaria • תא שמע • אתנ"כתא • סנונית • שיתופתא
דפים בקטגוריה "אסתר ח יג"
קטגוריה זו מכילה את 5 הדפים המוצגים להלן, ומכילה בסך־הכול 5 דפים.