משנה עבודה זרה ג רמבם
נוסח הרמב"ם
[עריכה](א) כל הצלמים אסורין - מפני שהן נעבדין אחת בשנה,
- דברי רבי מאיר.
- וחכמים אומרין: אינו אסור, אלא - כל שיש בידו מקל, או ציפור, או כדור.
- רבן שמעון בן גמליאל אומר: כל שיש בידו כל דבר.
(ב) המוצא שברי צלמים - הרי אלו מותרין.
- מצא תבנית יד, או תבנית רגל - הרי אלו אסורין,
- מפני שכיוצא בהן - נעבד.
(ג) המוצא כלים -
- ועליהם צורת חמה, וצורת לבנה, וצורת הדרקון - יוליכם לים המלח.
- רבן שמעון בן גמליאל אומר:
- על המכובדין - אסורין,
- על המבוזין - מותרין.
- רבי יוסי אומר:
- שוחק וזורה לרוח, או מטיל לים.
- אמרו לו: אף הוא נעשה זבל -
- ונאמר: "ולא ידבק בידך מאומה מן החרם" (דברים יג יח).
(ד) שאל פרקלוס בן פלוסלוס,
- את רבן גמליאל - בעכו,
- שהיה רוחץ - במרחץ של אפרוטידי.
- אמר לו: כתוב בתורתכם - "ולא ידבק בידך מאומה מן החרם" (דברים יג יח),
- מפני מה - אתה רוחץ במרחץ של אפרוטידי?
- אמר לו: אין משיבין במרחץ.
- כשיצא, אמר לו:
- אני - לא באתי בגבולה,
- היא - באה בגבולי,
- אין אומרין, נעשה מרחץ - נואי לאפרוטידי,
- אלא, נעשית היא אפרוטידי - נואי למרחץ.
- דבר אחר -
- אם נותנין לך ממון הרבה,
- אתה נכנס לבית עבודה זרה שלך ערום, ובעל קרי - ומשתין בפניה,
- וזו, עומדת על הביב - וכל העם משתינין בפניה,
- לא נאמר, אלא - "אלוהיהם" (דברים ז כה דברים יב ב-ג),
- את שהוא נוהג בו משום אלוה - אסור,
- ואת שאינו נוהג בו מנהג אלוה - מותר.
- אם נותנין לך ממון הרבה,
(ה) הגוים, העובדים את ההרים ואת הגבעות -
- הן - מותרין,
- ומה שעליהם - אסור,
- שנאמר: "לא תחמוד כסף וזהב עליהם, ולקחת לך, פן תיוקש בו" (דברים ז כה).
- רבי יוסי הגלילי אומר:
- אלוהיהם - "על ההרים" (דברים יב ב),
- ולא ההרים - אלוהיהם,
- אלוהיהם - "על הגבעות" (שם),
- ולא הגבעות - אלוהיהם.
- אלוהיהם - "על ההרים" (דברים יב ב),
- מפני מה האשרה אסורה?
- מפני שיש בה תפוסת יד אדם,
- וכל שיש בה תפוסת יד אדם - אסור.
- אמר רבי עקיבה: אני אהיה אובין לפניך,
- בכל מקום שאתה מוצא הר גבוה, וגבעה נישאת, ועץ רענן -
- דע - שיש שם עבודה זרה.
(ו) מי שהיה ביתו, סמוך לבית עבודה זרה -
- ונפל - אסור לבנותו.
- כיצד הוא עושה?
- כונס לתוך שלו - ובונה.
- היה שלו, ושל עבודה זרה - ידון מחצה למחצה.
- אבניו, ועציו, ועפרו -
- מטמאין כשרץ - שנאמר: "שקץ תשקצנו, ותעב תתעבנו" (דברים ז כו).
- רבי עקיבה אומר:
- כנידה - שנאמר "תזרם כמו דווה, צא תאמר לו" (ישעיהו ל כב),
- מה הנידה מטמא במשא - אף עבודה זרה מטמאה במשא.
- אבניו, ועציו, ועפרו -
(ז) שלשה בתים הן -
- בית שבנאו מתחילה לשם עבודה זרה - הרי זה אסור.
- סיידו, וכיירו לשם עבודה זרה -
- וחידש - נוטל מה שחידש,
- הכניס לתוכו עבודה זרה, והוציאה - הרי זה מותר.
- שלש אבנים הן -
- אבן שחצבה מתחילה לבימוס - הרי זו אסורה.
- סיידה, וכיירה לשם עבודה זרה -
- וחידש - נוטל מה שחידש,
- העמיד עליה עבודה זרה, וסילקה - הרי זו מותרת.
- שלש אשרות הן -
- אילן שנטעו מתחילה לשם עבודה זרה - הרי זה אסור.
- גדעו, ופסלו לשם עבודה זרה -
- והחליף - נוטל מה שהחליף,
- העמיד תחתיו עבודה זרה, וביטלה - הרי זה מותר.
- איזו היא אשרה?
- כל שתחתיה עבודה זרה.
- רבי שמעון אומר: כל שעובדין אותה.
- מעשה בצידן,
- באילן - שהיו עובדין אותו,
- והיה תחתיו גל.
- אמר להן רבי שמעון: בדקו את הגל הזה.
- בדקוהו - ומצאו בו צורה.
- אמר להן: הואיל, ולצורה הן עובדין - נתיר להם את האילן.
(ח) לא יישב בצילה -
- ואם ישב - טהור.
- לא יעבור תחתיה -
- ואם עבר - טמא.
- היתה גוזלת את הרבים, ועבר תחתיה - טהור.
- זורעין תחתיה ירקות - בימות הגשמים,
- אבל לא - בימות החמה.
- ובחזרין -
- לא בימות החמה - ולא בימות הגשמים.
- רבי יוסי אומר: אף לא ירקות - בימות הגשמים,
- מפני שהנויה נושרת - והוות להן את הזבל.
(ט) נטל ממנה עצים - אסורין בהניה.
- הסיק בהן את התנור -
- אם חדש - יותץ,
- ואם ישן - יוצן.
- אפה בה את הפת - אסורה בהניה.
- נתערבה באחרות - כולן אסורות בהנייה.
- רבי אליעזר אומר: יוליך הנייה לים המלח.
- אמרו לו: אין פדיון לעבודה זרה.
- הסיק בהן את התנור -
- נטל ממנה כדכד - אסור בהנייה.
- ארג בו את הבגד - אסור בהנייה.
- נתערב באחרים - כולם אסורין בהנייה.
- רבי אליעזר אומר: יוליך הנייה לים המלח.
- אמרו לו: אין פדיון לעבודה זרה.
- ארג בו את הבגד - אסור בהנייה.
(י) כיצד מבטלה?
- קירסם, וזירד,
- נטל ממנה מקל, או שרביט,
- ואפילו עלה - הרי זו בטילה.
- שפיה -
- לצורכה - אסורה,
- שלא לצורכה - מותרת.
הדף הראשי של משנה עבודה זרה ג
משנה עבודה זרה, פרק ג':
הדף הראשי • מהדורה מנוקדת • נוסח הרמב"ם • נוסח הדפוסים • ברטנורא • עיקר תוספות יום טוב